Ne mozdulj! Le a földre!
A földre!
Helló.
Hall engem?
David Ward kapitány vagyok, Brit hadsereg.
- Hogy hívják? - Michael Lundberg.
- Honnan származik? - Dániából.
- A rangja? - Őrnagy.
- A feleségemmel akarok beszélni. - Igen. Igen, természetesen.
Hogy bántak Önnel a táborban?
- Hát... életben vagyok. - Igen. Szerencsés ember.
Találkozott a többi fogvatartottal?
- Mire gondol? - Biztos látta őket.
Sajnálom, hogy ezzel kell most zavarnom, de szeretném...
...ha megnézne néhány képet az eltűnt katonákról.
Ők szintén nem angolok.
Szeretnénk tudni, látta-e valamelyiküket.
Nem. Sajnálom.
Egészen biztos benne?
Igen. Sajnálom.
Köszönöm, uram. Most pihenjen.
- Kiérdemelte. - Köszönöm.
Michael! Jesszusom, de örülök neked!
Akárcsak én.
Beszélni akarok a feleségemmel. Miért nem beszélhetek vele?
Történt vele valami?
Azt hittük mind odavesztetek. Halottnak nyilvánítottunk.
Halottnak?
Csak annyit tudtunk, hogy lezuhantatok.
Mi van a síromra írva?
Remélem nem Jannik fogalmazta.
- Kelj fel. Részeg vagy? - Nem, te vagy részeg!
Elég makonyán nézel ki. Mennyit ittál?
Sarah vagyok. Igen?
- Kell nekem! - Ne csináld.
- El akarom dobni... - Dobd el! Rajta!
- Natalia, mi történt? - Mit műveltél a nővéremmel?
Átvertelek!
Mi a baj?
Szia, apa.
- Most már ne sírj. - Nem sírok.
- Ki ér oda elsőnek? - Én.
Látnod kell a konyhát, apu. Gyere, gyorsan.
- Nézd mit csináltunk neked. - Jézusom... Ki csinálta?
Jannik és a három kismalac.
- Ezt Jannik csinálta? - Igen, pár asztalossal.
- Éhes vagy? - Nem, kösz.
Mit csinálsz?
Mit csinál?
Mit csinálsz?
Nem fekhetnénk az ágyon egy kis ideig? Együtt.
Gyertek.
- Meddig kell még itt feküdnünk? - Csak még egy kicsit.
Mehetek tévét nézni?
- Maradj még egy kicsit. - Oké.
Apa megint meghalt?
- Csak alszik. - Egynél többször nem halhatsz meg.
- De igen. - Nem, biztos hogy nem.
- Szia, Michael. - Beszélhetnénk négyszemközt?
Természetesen. Menjünk le az irodámba.
- Jobban vagy már? - Persze.
Nem voltam egyedül a táborban. Láttam Niels Peter-t.
Ugyanabban a táborban voltunk.
Azt hittem nem találkoztál a többiekkel.
De ez jó jel, hogy emlékszel.
Igen.
Ugyanabban a táborban voltunk.
Én...
Nehéz lehet visszaemlékezni a történtekre.
- Hogy? - Ülj le, Michael.
Michael, amint kiderítjük mi történt, azonnal értesítünk.
Nyugodj meg. Adj egy kis időt magadnak...
Az emlékeid vissza fognak térni.
Jobb vagyok, mint gondoltam.
Köszönöm, hogy vigyáztál Sarah-ra és a lányokra. Nem számítottam rá.
- Persze, hogy nem. - Komolyan. Büszke vagyok rád.
Ez csak természetes. Végül is volt értelme, nem igaz?
Szeretnék kérdezni valamit. Kicsit hülyén fog hangzani.
Nem baj ha igen, de... Lefeküdtél vele?
- Mi? - Sarah-val.
Meg tudom bocsátani. Csak tudni szeretném.
- Hiszen azt hitted meghaltam. - De... nem.
Mi a...? Természetesen nem. Michael...
- Meg tudnék bocsátani. - Nem feküdtünk le.
- Miért gondolod? - Mint két szerelmes tini.
Ugyan! Pont amiatt voltál mérges régebben, hogy ki nem állhattam.
Most hogy rájöttem milyen kedves és aranyos, most ez a baj?
- Nem, nem. - Akkor ne mondj ilyeneket.
Úgyis túl öreg hozzám.
Nem jössz?
Tobias hülye, de Arnold aranyos. Sosem ver meg senkit.
- Sosem ver meg senkit? - Csak a kisebb fiúkat, lányokat soha.
Ő a legjobb matekból, és egy nagyfülü kutyája van.
- Nem jut eszembe a neve. - Elefánt?
Az nem egy kutya? Az elefánt nem kutya.
- Csak vicc volt. - De ez nem vicces. Vagy az?
Itt ülni és hülyeségeket beszélni...!
Michael, nyugi.
Semmi baj. Ne féljetek.
És ne szomorkodjatok.
A lányok nagyon megkedvelték Jannik-ot, nem igaz?
- Azt mondta itt aludt. - Igen, párszor.
- Itt bent? - Természetesen nem.
Egymásba karjaiban vigasztalódhattatok volna.
- Azt hitted meghaltam. - Nem, nem történt ilyesmi.
- Olyan édesek vagytok együtt. - Fejezd be.
- Lefeküdtél vele? - Michael, hagyd abba.
- Lefeküdtél vele. - Michael, semmi sem történt.
Csak egy csók volt.
Össze voltunk zavarodva.
- És még? - Ennyi volt.
Engedj el.
Engedj el! Engedj el...
Mi a franc van veled?! Mit művelsz?!
Őrült vagy! Mindannyian őrültek vagytok!
Ne féljetek tőlem.
Szép a hajad.
Anyu csinálta?
- Natalia. - Te csináltad?
Igen.
Ne féljetek tőlem.
Rendben?
Sajnálom, hogy kiabáltam és butaságokat csináltam.
De szeretlek.
Nagyon.
Mindkettőtöket.
Ne szomorkodjatok. Ne sírjatok.
Azt akarom, hogy boldogok legyetek.
Hogy mindannyian boldogok legyünk.
Ígérjétek meg, hogy vidámak lesztek.
Ezt ismeritek? Mi az, feldobom fehér, leesik sárga?
Tojás.
- Már mondtam? - Vagy százszor.
Tényleg? Már százszor?
- Lökjelek? - Igen, lécci.
Michael ... Beszélnünk kell róla.
Elmondod mi történt?
- Semmi sem történt. - Ugyan már.
Legalább egy kicsit elmondhatnál belőle.
- Csak egy kicsit. - Nincs mit mondanom.
Egy sötét szobában ültem, gondolkodtam.
Rátok gondoltam...
...és arra, amikor szakítottunk.
Elmentem hozzád, hogy bocsánatot kérjek...
..de te nem engedtél be.
Jöjjön be!
- Ditte. - Michael.
Örülük, ha időnként felhívnak, még ha nincs is semmi új hírük.
Amíg nem kapok hírt felőle, még van remény.
- Kér kávét? - Igen, kérek.
Köszönöm.
Láttam Niels Peter-t. Ő is ott volt velem.
- Találkozott vele? - Ugyanabban a táborban voltunk.
Akkor miért nem jött ő is haza?
Átvitték egy másik táborba.
Ez azt jelenti, hogy még életben van!
Igen...
Mikor...
Átszállították egy másik táborba, de jól volt, mikor láttam.
Haza fog jönni.
Kér egy kis tortát?
Sokáig voltunk együtt és mesélt nekem Gustav-ról...
...és Önről is, persze. Sok mindent mesélt.
- Most vizsgázik vezetésből. - Megbuktam.
Igen, ezt előre látta...
- Nagyon büszke volt Gustav-ra. - Igazából lányt szeretett volna.
De mikor Gustav megszületett, annyira boldog volt.
Elnézést.
- Szia. - Helló. Ez itt Solvej. Bocs.
Solvej, a bátyám felesége, Sarah.
Gyertek be.
- Add csak ide. - Jól nézek ki?
Fantasztikusan. Gyere.
Bocs.
Sziasztok.
Ő Solvej, ők pedig apám és anyám.
- A bátyám, Michael. - Natalia épp tévézik.
- Ő Camilla, a szülinapos. - Köszönöm szépen.
Most ismerkedtünk meg. Annyira gyorsan történt.
Nagyon örülünk neked. Nagyszerű!
- Merre van a fürdőszoba? - Fent. Megmutatom.
Már megint pisilned kell?
Miért nem nyitod ki?
Hol ismerted meg?
A Királyi Könyvtárban. Na mit gondolsz? Egy bárban.
- Nagyon... - Nagyon kedvesnek tűnik.
Aranyos, aranyos.
Eszem megáll...! Miről beszélsz? Ez háború.
Manapság az emberek pszichológushoz mennek, ha leesnek a bicikliről.
- Ők katonák és fel vannak erre készítve. - Ne szórakozz azzal a babával!
Talán arra nem, hogy lássák, ahogy lelövik az embereket.
- Szerinted mire készítik fel őket? - Igen, de...
- Attól még nem lesz jobb, igaz? - Solvej-nek ebben igaza van.
- Ha ez jó lenne, mindenki csinálhatná. - Fejezd be, Natalia!
Elég volt, Natalia! Egyél. Még szinte hozzá sem nyúltál.
- Nem vagyok éhes. Tévézni akarok. - Edd meg a vacsorád.
Camilla is megette.
De Camilla megkapta a legjobb babát. Én nem kaptam meg a táskát.
- Meg fogod enni a vacsorád. - Te itt szart sem mondasz meg!
- Miért nem maradtál halott? - Natalia!
Miért rajtam töltöd ki a dühöd?
Azért vagy mérges, mert anya inkább Jannik-kal kavarna.
- Miket beszélsz? - Te és Jannik állandóan keféltek.
- Elég legyen! - Ez undorító!
Fejezd be. Fogalma sincs mit beszél.
- Add ide a tányérod. - Ez nem igaz.
Őrület. Csak mérges.
Mennyi ideig voltál lndiában, Solvej?
- Négy hónapig. - Lovagoltál elefánton?
- Messze voltam tőlük. - Északon voltál? Gyönyörű hely.
- Nem, időnk nem volt rá. - Kis gazember.
Ki a francnak képzeled magad?
Majd elfelejtettem, találkozóm van néhány barátommal...
Mindenki üljön le. Camilla születésnapját ünnepeljük.
- Senki nem megy sehova. - Nincs szükségünk erre a...
Maradj már csendben. Nem tudod mit látott Natalia.
Mit számít ez? Mindannyiunknak nehéz.
Az egyetlen fontos dolog, hogy most Camilla szülinapjára koncentráljunk.
- Így van! - És ezt ünnepeljük.
Anyu...!
- Anyu! - Fogd már be!
Anyu.
- Miért nem alszotok? - Nem tudok.
Ez volt életem legszörnyűbb szülinapja.
Tartunk majd egy másikat.
Megígérem.
Mire volt ez jó?
Sajnálom amiket mondtam.
Miért mondtad?
Nem szeretem aput. Jobb szeretném ha Jannik élne velünk.
Én is.
Apu hamarosan olyan lesz, mint régen volt.
Michael.
Tűnj az utamból!
- Anyu! - Menjetek a szobátokba. Most!
- Hagyd abba, kérlek. - Felfogtad mit tettem?
Felfogtad mit tettem, hogy veletek lehessek?
Semmit sem értesz! Kurvára meg foglak ölni!
Meg kéne, hogy öljelek?! Kibaszottul meg foglak ölni!
Meg foglak ölni!
Megöllek mindannyiotokat!
Jannik. Michael őrjöng. Siess!
Gyertek le, lányok. Gyertek.
A rendőrséget kérem.
Tutira ki foglak nyírni! Mindenkit kicsinálok!
Sajnálom...
Ne sírjatok.
Meg foglak ölni!
Sarah. Sarah ...
- A kis öcsikém. - Jannik.
- Mi a francot művelsz? - Üljünk le és beszéljük meg.
- Sarah, menj a kocsihoz. - Menj a szobádba!
- Fejezd be!
- Michael! - Menjetek vissza! Sarah!
Hozd a kocsikulcsot!
Mi volt ez?
Ezt nevezed ütésnek?
Michael, Michael ...
Te hívtad a zsarukat?!
- Te hívtad a zsarukat?! - Michael ...
Te hívtad a zsarukat?!
Természetesen nem! Te idióta!
- Nem történt semmi. - Ott álljon meg!
Veszekedtünk. Semmi sem történt.
Maradjon lent!
- Bassza meg! Elvette a pisztolyomat. - Dobja el.
Dobja el!
- Dobd el, Michael. - Inkább lőjenek le.
- Dobja el a fegyvert! - Gyerünk!
- Lőjenek le. - Kussolj!
Na gyerünk! Még előléptetést is kaphatnak érte.
Michael, dobd el a pisztolyt.
- Dobd el. - Kik maguk?
Kik maguk?
- Michael, az Istenért. - Lőjenek le.
Gyerünk!
Lőjenek le!
- Tegye le a fegyvert. - Dobja el!
- Le a földre, mindketten! - A földre!
- Le a földre! - Michael, hasalj le.
- Hasaljon le. - Feküdj a földre, rendben?
- Michael... - Rajta!
Karokat kinyújtani! Bilincseld meg őket.
Nem mozog.
- Szia. - Szia.
Bassza meg...
Könnyedén távozott.
Sose volt még igazán bajban, pedig van egy zsáknyi kitüntetése.
Ez hihetetlen. Jaj, nehogy lehamuzzam a szőnyeget.
- Takarítsunk ki. - Rendben.
Ezt kidobom.
Mindig szeretni foglak. Ez az egyetlen örök igazság.
Az élet lehet szép vagy kegyetlen.
De én szeretlek. Ezt biztosan tudom.
BÖRTÖN
Michael Lundberg, látogatója jött. Kint várja.
- Szia. - Szia.
412-es számú látogató.
- Sétáljunk vagy leüljünk? - Nekem mindegy.
- Sétáljunk egyet? - Igen.
- Levágattad a hajadat? - Nem.
Kifestettem a szemem.
Tényleg.
- Jól nézel ki. - Kösz.
Ezt a lányok küldik.
- Hogy vannak? - Megvannak.
Anya és apa?
Michael ...
- Tudni akarom mi történt. - Nem, nem akarod.
Nem érint se téged, se mást. Ez az én problémám, rendben?
Ha nem mondod el, engem többet nem látsz.
Soha.
Képtelen vagyok.
Igenis képes vagy rá.
Volt egy kisfia.
-= Fordította: Victorpictor =- victorpictor@freemail.hu